Lihtne, vabal teabelevil ja ühistegevusel põhinev maakodu
(autori 2015. a artiklist)
Meie võimekus tehnoloogiliselt keeruliste hoonete ehitamiseks paraneb pidevalt. Peame loomulikuks eluruumide kõrget hinda selle asemel, et suunata koostööenergia võimalikult lihtsate, kuid kvaliteetsete elamute rajamiseks. Ometi võiks optimeerida koduehituse selliseks, et madala sissetulekuga kodurajajast ei saaks aastakümneteks laenuori ega lisanduks survet töötamiseks välismaal (ehk võõrriikide teenimiseks). 
Kohalik, eelistatult ahiküte
Optimeeritud ehk lihtne, kuid kvaliteetne pereelamu tuleks sobitada maakeskkonda, et kasutada meie loodusrikkust – puidutööstusele sobimatut küttepuitu, mida rikneb Eestimaa metsades tohututes kogustes. 
Idee põhiosa valmis isikliku kogemuse najal. Kasutades ca 2 ha lehtmetsast saadud loomulikul viisil kuivanud puitu ja kiiresti taastuvat sarapuuvõsa, püsib poolteistkordse 8,5X11 m välismõõtudega maja  75 m2 alakorruse elektrikulu tasemel 15 -20 €/kuus (ca 100 kW, öine ja päevane tariif) elektri kokkuhoiu vaevata ja moodsaid päikese- või tuuletehnoloogiaid kasutamata. Ehkki mainitud hoonel on rida puudusi, mahub nii madala fossiilenergia kuluga maja aastal 2020 rakenduva “ligi nullenergia“ direktiivi raamesse.  On ülioluline, et me selliste direktiivide väärtõlgenduste tulemusel meie rikkast looduskeskkonnast tulenevaid eeliseid ei kaotaks!
Täiuslik, tasuta infomaterjal
Lihtsa põhiplaaniga, 45-kraadise traditsioonilise katusega maja infomaterjal peaks olema tasuta! Sisaldades täiuslikke ehitusjooniseid, tehnilisi kirjeldusi, fotosid prototüübi ehitusstaadiumitest, õppevideoid, materjali ja ajakulu arvestusi. Ehk tasuta tüüpprojekt, mida ei arenda ainult arhitektid või ehitusspetsialistid, vaid mille arenduses osaleb ideest huvitatud kogukond. 
Selline ideearendus jäljendab populaarse vabavaralise arvutitarkvara loomeprotsessi. Kogukondliku arendustööna täiustatakse infomaterjali pärast esimeste prototüüpide valmimist ja edaspidi pidevalt, vältimaks pisimaidki vigu. 
Monoliitbetoonist kandekonstruktsioon – karp
Betoon võib kõlada paljudele hirmutavana, kuna ideaaliks peame ilmselt palkmaja. Kuid väljast korralikult soojustatud ainult 10 cm paksusega betoonist kandesein toimib soojussalvestina. Ehk omamoodi „tagurpidi ahjuna“, kuna sellist ruumi võib kütta ükskõik millise odava metallkaminaga, kartmata liiga suuri temperatuurikõikumisi. 
Eelnevas mainitud majas kütab enamik aastast alakorrust metallpliit, millest kiirguv intensiivne soojus kiviseintes neeldub, tagastades sooja pärast kütmise lõppemist. Loomulikult on pliidil ka veeahel, kuna tarbevee soojendamine põhjustaks olulist elektrikulu.
Betoonist kandekonstruktsioon võiks kerkida spetsialistitööna ühistu hallatavate, täpses mõõdus korduvkasutusega betoonirakiste süsteemi abil ja ka katuse paigaldaksid oskustöölised. Selle järel saab kodurajaja täiuslike infomaterjalide abil ehitust jätkata – paigaldada korraliku välissoojustuse, laudvoodri, aknad ja uksed jm. Kvaliteetsete betoonist siseseinte, põranda ja vahelae ehk „tooriku“ ehitamine eluruumideks ei erine korteriremondist, mille kogemus on paljudel. 
Eeldusel, et kandekonstruktsiooni rajamine oleks optimeeritud ja vajaliku tehnikaga toetatud, saadi väljast täiesti valmis sisetöödeta maja maksumuseks 22 tuhat eurot (põhiliselt materjali hind). Kui otsida tarkust ka materjali ühiseks hulgiostuks või tootmiseks, võiks valmisehitatud alumise korrusega 8,5 X 11 m välismõõtudega maamaja hind mahtuda 30-40 tuhande euro piiresse. 
Väiksemad maamajad vähemnõudlikele
Pensionärile toob kord rajatud suure pereelamu haldamine sageli palju tarbetut lisavaeva. Meie ehitusseadustik lubab rajada alla 60 m2 pindalaga hooneid ainult projekti ja ehitusteatise alusel. Ehk vähema bürokraatiaga. Tuleb pidada võimalikuks, et väikese maja valgustuseks ja tehnikaseadmete tarbeks vajaliku elektrivoolu suudab toota ka akudega varustatud päikesepatarei. Me peaksime julgema sellisest rahalisest ja energeetilisest sõltumatusest vähemalt mõelda. 
Madalad püsikulud tagavad konkurentsieelise tootmiseks
Tühiste kodukulude, kuid miks mitte ka olulises osas ise toodetud tervisliku toidu najal oleksid maaelaniku püsikulud nii madalad, et puhtratsionaalselt võiks tunda ka miinimumpalga saaja end rikkamana, kui rohkete kuludega seotud linnaelanik. Nii saaks kujuneda maaettevõtluse konkurentsieelis erinevalt täna valitsevast pimesi suuremate palganumbrite suunas tormamisest.
.