Madala kulutasandi eluviis ja kool
Oma tegude eest tuleb VASTUTADA. Hoopis harvem taipame, et vastutada tuleb ka tegematajätmise eest olukorras, kus oleks pidanud sekkuma ehk tegutsema.  Kui saan pisutki uusi mõttealgeid külvata, olen leevendanud süütunnet nende ees, kes tulevad minu järel.
Kihelkonna ja Kahtla põhikooli kestmajäämisest kirjutati eelmisel nädalal. MAAPIIRKONDADE TÜHJENEMISEGA seonduvas oleme leheveergudelt lugenud Leisi, Orissaare, Kaali jt koolidest. 
Suletud ring, paratamatus
Lastega perede lahkumine maalt annab signaali koolile ja kool oma murettekitava tulevikuvaatega omakorda lastevanematele või noortele, kellel pere loomine ees. Tekib suletud ring, mille võtab kokku sõna PARATAMATUS. 
Sarnaseid suletud paratamatusi kohtame endi ümber sageli. Väljapääsu on raske leida, kuna seda ei saagi loota samal mõtlemise tasandil, milles on probleemid ilmnenud. Otsisin Internetist taas raadio Ööülikooli Ülo Vooglaidi loengu „Kas ja miks on mõtet käia ülikoolis?“. Selle 43. minutil kõlab: „Ühiskonnas ei saa muuta seda, mis vajaks muutmist. Võimalik on muuta selle tegureid ...“  Edasi selgitab lugupeetud õpetlane, et tuleb hoolega uurida, mis on meid häirivate nähtuste PÕHJUSEKS ja sageli ei ole mõtet tegelda isegi mitte põhjustega vaid PÕHJUSTE PÕHJUSTEGA.
Ma ei taha dogmaatiliselt kinnistuda mitte kellegi kunagi öeldusse, aga PÕHJUSTE otsimise ja mõjutamise tarkusele on raske vastu vaielda. 
Ei ole mingit mõtet arutada näiteks kodanikule vastumeelselt käituvate ametnike ja rahvaesindajate üle või millist riiki me jaksame pidada, kuna sama on tehtud pärast suurt vabanemise eufooriat juba ligi paarkümmend aastat. Kui antakse aega, muutuvad targad jutud veel keerulisemaks ehk „targemaks“ ja tegelikkus lihtinimesele halvamini mõistetavaks.
Õpetaja sõnum maalastele 
Mida on õpetaja või koolijuht teinud selleks, et kodukoha noored paika jääksid? Küsimus pole esitatud rünnakuna. Õpetaja teeb oma tööd ja suunab lapsed võimalikult hea hariduse poole, mille mõõduvahendiks on kellegi poolt koostatud reeglistiku alusel toimuv hindamine. Kindlasti tunneb õpetaja rahulolu, kui kord klassis istunud noor kulgeb kaasaegse maailma edumudelis – kõrgkool, tasuv töökoht, välismaa jne. 
Kahjuks on edumudelil ääremaadega vähe pistmist. Meie haridussüsteem kanaliseerib lapsed maalt linnadesse, kuhu nad enamasti ka jäävad. Koolile, eriti gümnaasiumile mõjuks ennasthävitavalt loosung: „ÄRA MINE KÕRGKOOLI!“ Ka mina ei oleks söandanud oma lastele kunagi midagi sellist soovitada. VASTUTUST iseendalt ära, ühiskonnale veeretada näib mugav ja turvaline.
Olen korduvalt kirjutanud lihtsamaja ideest, mille rajamine sisaldaks võimalikult rohkem koostööd ja vähem ärikategooriatesse kuuluvat. Hoolega pingutades võiks perele piisava madala kulutasandiga elamu ehitusmaksumus piirduda 30 tuhande euroga, mis oleks firmatööst kordades odavam. 
Ära mine kõrgkooli!
„ÄRA MINE KÕRGKOOLI!“  tähendaks, et kui oled noor, terve ja tugev, pane ennast proovile mingil raskel töökohal Tallinnas, mida sa terve elu mingil juhul teha ei tahaks. Ela nagu elavad tudengid koos teiste omasarnastega ühiselt üüritud korteris – korralikult ja kokkuhoidlikult. Kui säästaksid igas kuus 500 € ehk aastas 6000 €, kogusid vajaliku  30 tuhat eurot 5 aastaga. Mis tähendab, et sel hetkel, kui sinu kunagine klassikaaslane alles lõpetab kõrgkooli ja alustab oma elu nullist (või õppelaenu miinusest), võiks omada 5 aastat tootmises osalenu ilma laenudeta rajatud maamaja kodukohas. 
On oluline mõista, et väärtusi loob tootmine ja mitte meie pidevalt paisuv vahendustegevus! Töökäed on hinnas ja oleks hea, kui neid ei peaks Eestisse sisse tooma. 
Võib-olla tead 25-aastasena hoopis paremini, mida õppida tahaksid, kui äsja gümnaasiumi lõpetanuna? Oskad valida mingi ala, mis sobib sinu kodukoha olustikuga. 
Vabadus, sõltumatus
Maal elades ei sõltu sa maailmamajanduse kapriisidest nii, nagu linnaelanik, kellel pole kütte, vee, prügiveo jm hindade osas mingit otsustusõigust ja kes peab kogu eluks vajaliku kauplusest ostma. 
Ma ei ole nõus väitega, et maal elades ei ole midagi teha! Jah – raha on vaja teenida, aga seda kulub kordades vähem kui linnas elades. Mis tähendab, et võid täpselt sama mõtteviisi kandjatega rajada mingi ettevõtte, mille toodang on madala energia ja palgakulu tõttu odav ning konkurentsivõimeline. Või täidate vaheldumisi mingit töökohta Soomes, viibides ainult paar kuud aastas, näiteks iga 5-nda kuu kodust eemal.  
Võimalusi on veel. Kõige tähtsam on vabaneda mõtteviisist, nagu oleks miinimumpalka teeniv maaelanik ebaõnnestuja! Mõtle järele, mis takistab paljusid meist praegu olemast vaba ja sõltumatu? Eriti kummaliselt kõlavad uhkeldamised teemal: „Mul on palju tööd, mul on kiire…“. Ja seda ajastus, mil masinad pidavat meie eest hulga töid ära tegema.
„Kas enne muna või kana?“
Mis on ettevõtete ja koos sellega töökohtade linnadesse koondumise PÕHJUSEKS? Kas esmalt peaksid olema töökohad ja siis inimesed või esmalt inimesed, et saaks areneda ettevõtlus? Võib-olla pagesid inimesed kord pimesi kõrgemate palganumbrite suunas, et elada neile meediakanalite kaudu maalitud elumudeleid? Aga kui me nüüd saame aru, et elukeskkonnal võib olla väärtus, mida on raske rahasse rehkendada? Ja asuksime otsima tänaseid maaelu hääbumise PÕHJUSI, millest olulisim on mure laste hariduse pärast? 
Madala kulutasandi eluviis võiks tähistada tarkust tarbida võimalikult rohkem seda, mida meie kõrgväärtuslik elukeskkond TASUTA kätte toob. Et tunda rahulolu töötamisest madalamal palgatasemel, kui on linnades, kuna just nii on mõistlik ja turvaline. Rõhutan veel kord, et sellise eluviisi esimeseks tingimuseks on madalad või peaaegu olematud eluasemekulud (kodukulud).
Kuni me ei keskendu PÕHJUSTEGA tegelemisele, on majandusprotsesside pööramiseks vähe lootust. Ei ole vaja otsida süüdlasi, kuna ka seda oleme püüdnud juba aastaid teha. Kui PÕHJUSTE ja PÕHJUSTE PÕHJUSTE otsimist hoolega jätkata, pole võimatu, et jõuad PÕHJUSTENI ISEENDA MUUTMISEKS. Sellest mõnes järgmises leheloos.